www.HoundDawgs.org
HEMMA I HAMPSTEAD
Det är uppenbart att vi har en bostadskris utan motstycke.
Det är brist på billiga bostäder, inte lyxlägenheter.
- Ni låter byggherrarna sluka stan. - Det är inte sant.
- Två ministrar håller inte med. - Jag vet inte var ni har hört det.
Vi garanterar en rimlig andel billiga bostäder i nybyggnationer.
- Jo, men det finns många kryphål. - Det är inte heller sant.
God morgon, Xavier. Nån post?
- Det är en krigsfilm. - Förlåt att jag stör, men min post.
Från skattmasen. Igen.
LYXLÄGENHETER
Glöm det.
- Okej. Vad är det i dag? - En protestmarsch mot odlad lax.
Det låter som om du simmar mot strömmen.
Värna laxen. 25 juni.
ÖPPET
Fantastiskt. Det här är ditt. Jo, flaskan som du gav...
Din lilla...
Kom igen nu. Duktig kille.
- Det låter fantastiskt. Ja... - God morgon.
Det blir jätteroligt. Vi ses då. Okej, hej.
Ursäkta, kan du hålla här?
- Tack. - Visst. Inga problem.
Kanske om du bara...
Herregud! Nej, nej, lilla vän. Nej, nej, det är inte okej.
Nej, nej, vi gör inte så. Nej, nej. Okej, kom här nu.
- Så ja, vi ställer dig här. - Gå härifrån!
Band du just fast min dotter? Fy skäms! - Kom, älskling.
Mamma, tanten var otäck.
Jättebra. Tack så mycket.
Emily.
- Hur är det? - Bra. Allt är bra, tack.
Bra, bra. Jag får väl ge mig ut och springa.
Se upp. Kongressen sammanträder.
Förlåt.
Då så... Häckvattning, avloppsstopp. Vad mer?
Just det, fastighetsunderhåll.
Dags för vårt femårliga ansiktslyft. Målning, omfogning -sånt där.
Tyvärr så är prisförslaget som de har gett oss på cirka 60000 pund.
Ja, jag vet. Så varje lägenhet får betala ungefär 5000 pund.
- Där rök skobudgeten. - Jag måste gifta mig med en miljonär.
- Du är gift med en miljonär. - Jag behöver en i reserv.
Om den här kolar vippen då?
Förlåt, Emily. Det var tanklöst.
Nej, ingen fara. Det är lugnt.
Okej, så... 5000 pund borde räcka så länge taket håller.
Emily, du bor högst upp. Inga problem att rapportera?
Nej, jag kommer inte på nåt.
Bra, bra. Okej. Just det, det var en sista sak.
De har sökt bygglov för att bygga om -
- det hiskeliga Haletonsjukhuset mitt emot till jättefina lägenheter.
Det här är ett projekt som vi måste stötta till fullo.
Låt oss göra slut på det förfallna sjukhusets lidande en gång för alla.
- Men jag tänkte... - Kom igen, Emily.
Varför måste vi bo mitt emot ett fult kråkslott som vi alla gnäller över?
Ni ska bara skicka några brev om att ni stöder det till kommunen.
Drinkar på söndag? Johnny är tillbaka från New York.
- Åh, Emily. Hur är det med dig? - Det är bara bra. Hur så?
Jag vill bara veta.
Kan du komma tillbaka i kväll? Det är nåt som vi måste prata om.
- Jag äter middag med Philip i kväll. - Ställ in. Han är bara din son.
- Jag ska hälsa honom från dig. - I morgon kväll då. Det är viktigt.
Fiona, jag vill inte möta nån ny på en av dina middagar.
Lyssna. Charles har varit död i ett år nu.
Du och vi -alla saknar honom. Rory är helt vilsen utan sin kompis.
Jag vet hur jobbigt det är för dig. Du behöver åtminstone roa dig.
Du känner mig. Det enkla livet. Det är det enda jag klarar just nu.
Du måste ta dig ur det här, Emily. Förstår du?
Om vi väntar för länge torkar vi som importerade aprikoser på Waitrose.
Jag ska bära med mig den bilden hela dagen.
Hallå? Hallå? Är det nån här?
Hej. Leon Rolands. Du måste vara Donald Horner. Förlåt om jag skräms.
Det här är Brevon International Limiteds lagfartsbevis -
- och det här är så klart ett vräkningsbesked.
Brevon har inte hört nåt från dig på två månader om att du måste flytta -
- så här står vi nu.
Det ligger verkligen i ditt intresse att ta det här på allvar.
- Grönsaker? - Nej tack.
Nej, verkligen. Alltför vänligt...
- Jag var hos pappa i går. - Gjorde du?
Det var för exakt ett år sen i går, mamma.
Jag la blommor på hans grav. Kom du ihåg det?
Klart att jag kom ihåg. Jag ska dit i morgon.
- Vad? - De rosa är dyrast.
- Jag har pratat med Nigel. - Sen när pratar du med min revisor?
Sen han ringde och sa att han inte kan företräda dig mer.
Han har jagat dig i flera veckor. Helt förtvivlad ringde han mig.
- Dina pengar sinar. - Kanske pengarna han känner till.
Jag oroar mig för dig. Pappa var alltid så bra med pengar.
Din far var inte perfekt, Philip. Snälla, gör inte det här.
Vad ska jag göra? Om du ser problem så drar du in huvudet i skalet.
- Jag kommer inte alltid att vara här. - Vad betyder det?
Jag erbjöds ett nytt jobb, men då måste jag kanske flytta utomlands.
Jaha, så klart. Och det var därför som vi plötsligt skulle äta middag?
Så du ska flytta? Det kommer jag att klara jättebra.
- Du och ditt liv måste förändras. - Vad måste jag...?
Vad menar du, gubben? Vad ska jag göra?
Ska jag gå ut och skaffa mig nåt slags välavlönat jobb?
Med vad? Jag har inga färdigheter, inga betydelsefulla.
Jag har inget av värde att erbjuda nån.
- Jag ville inte göra dig ledsen. - Det är okej.
Ta det bara ett steg i taget.
- Steg? - Jag vet inte, kanske sälja nåt.
Sälja nåt? Vad skulle det vara? Det måste finnas nåt...
Nej, nej, nej, det är inte... Va?
FOTOALBUM
Nu ska vi se... Ja.
Okej.
Okej. Kom igen... Var fasen är den? Där är den.
- Hallå? - Jag är Fionas vän James Smythe.
- Ja, självklart. Revisorn? - Ja.
Jag ville bara fråga... Jag har ett eller två akuta problem -
- som du kanske kan hjälpa mig med.
Vi kan ta det på Villa Bianca.
Ska vi ses på en svindyr krog och prata om mina ekonomiska problem?
- Perfekt. Då säger vi klockan ett. - När då?
I morgon. Just det. Vi ses då.
Vackert.
Vänta lite.
En protestmarsch mot odlad lax?
Protestmarsch mot odlad lax? De behandlas helt vidrigt.
Odlad lax. Tack så mycket. - Hör ni, ursäkta. Odlad lax.
Okej.
Ja...
- Ursäkta, men är allt okej? - Ja, ja. Hur så?
Du grymtade precis.
Och jag tänkte... Är det här rätt ställe för det? Vi kanske ska gå...
Nej, de typ känner mig här.
Och efter vad Fiona sa så antog jag att du behövde en trevlig lunch.
Då förstår jag. Vad sa Fiona mer?
Ingenting, faktiskt. Saker.
Lyssna... Det är inte bra.
- Det är nog bara toppen på isberget. - Ja, jag lämnade isberget hemma.
- Den var bra. - Men tror du att du kan hjälpa mig?
- Jag fixar det. Inga problem. - Verkligen?
- Saker och ting har bara försummats. - Jag vet. Det har du rätt i.
Hur har du annars försummat dig själv, Emily?
Förlåt?
Pensionssparande, skatteeffektiva placeringar... Jag ser inget sånt.
Det är så mycket som jag kan hjälpa dig med.
Och, Emily, du kommer inte att bli skyldig mig en penny.
Wow! Åh, wow... Tack så mycket.
Fiona sa att du var vänlig.
Nåja... det är en av många saker.
- Skål. Låt oss skåla för det. - Ska vi? En gång till.
- Vänlighet och bokföring. - Okej, vänlighet och...
Ta honom!
Hallå! Vad...? Hallå där, sluta!
Herregud. Åh, jävlar.
- Larmcentralen. - Ja! Hallå, det gäller ett nödläge.
Här är hon ju. Mobilmaster på Hampstead Heath.
Låt mig gissa. Vi är för dem också.
Nej, vi är emot dem så klart. Du får mig att låta som ett monster.
Jag är glad att du ville vara med. - Mary, du går vid biografen, va?
Emily, du kan väl gå Hampstead Lane och sen upp runt Hampstead Heath.
Ursäkta, jag har ett upprop här mot mobilmaster. Nej, okej. Inte i dag.
Vill ni skriva på ett upprop om mobiltelefonmaster? Inte?
Hej. Ursäkta. Nej? Inte just nu?
BREVON LYXLÄGENHETER
Vem är den här mannen?
Hallå?
Hallå, ursäkta.
Hejsan. Det här gäller ett upprop.
Okej, tack.
HIGHGATE -KYRKOGÅRDEN
Hej, Charles. Jag var i närheten och...
Jag vet. Ja, det var ett tag sen.
Men när jag tänker på dig kan jag inte undgå att tänka på oss.
Men sen... Är det inte knasigt? Jag vet att jag har sagt det förut -
- men än i dag kan jag inte låta bli att tänka på...
...vad som kunde ha pågått -förlåt - mellan dig och den där lilla horan -
- vars bilder du lämnade i ditt bankfack.
Bankfacket! För guds skull, din idiot!
Jag släpper inte det här, ditt sovande svin!
Tänkte du nånsin på all skit som du lämnade åt mig att skyffla upp?
Räkningarna, skulderna, hela jäkla soppan!
Jag är bara så himla arg!
CHARLES WALTERS ÄLSKAD FAR OCH MAKE
PROLETÄRER I ALLA LÄNDER FÖRENEN EDER
Herregud.
Fiona? Ja. Ja, allt går bra.
Jag är faktiskt på kyrkogården nu. Kan jag ringa dig sen? Tack.
Hejsan. Hej. Ursäkta mig.
- Jag hoppas att jag inte stör dig. - För sent för det.
Jag såg dig ligga och tänkte att du kanske var skadad.
Jag undrar om du är intresserad av att skriva på ett upprop här om...
- Ett upprop? - Ja, jag har en namnlista här.
Tror du att jag inte vet vad ett jäkla upprop är?
Har det att göra nåt med ett angrepp på ditt älskade Hampstead Heath?
- Ja, det har det faktiskt. - Tror du att jag är helt halvkorkad?
- Kan man vara helt halvkorkad? - Vet du vem jag är?
- Skriver jag på kan jag gå i fällan. - Vad menar du?
Tack. Ser du?
"Hedens väktare mot mobilmaster." Är det här uppropet?
- Det har inget med mig att göra? - Nej, inte alls.
Kom igen nu. Mobilmasterna är en hälsorisk.
Och man tror ju att nån som bor där...
Vill folk bindas vid sina radioaktiva walkie -talkies så är det deras ensak.
Gillar jag det de gör? Nej. Gillar jag dem? Antagligen inte.
Ska de få göra allt ytligt som de vill göra? Ja. Så jag bryr mig inte.
Och jag kan slå vad om att du inte heller har nåt intresse av det här.
- Ursäkta, men du känner inte mig. - Du känner mig och vet var jag bor.
- Det var jag. Jag ringde polisen. - Va?
Ja, häromkvällen. Du blev överfallen.
Jag såg det och ringde polisen. Jag bor där på West Heath Road.
Jag såg allt. Jag vet inte... Är du okej?
Jag mår jättebra. Varför sa du inte det med en gång?
Jag tänkte att du skulle tro att jag spionerade på dig.
Varför? Hur såg du mig?
Jag stod i vindsfönstret med min kikare...
Självklart.
Vad gällde det där, om jag får fråga?
Vem vet? En yrkesrisk.
Folk gillar väl inte hur jag lever.
- Jag ska hit ner. - Jaha. Ja, jag ska däråt.
Emily. Emily Walters.
Donald Horner. Miss Emily, jag står i evig skuld till dig.
- Vi ses. - Okej.
Eller så kanske du ser mig.
En räkning.
Ja, Tack, Xavier.
"Lyxlägenheter visas av Rory Ashton"?
Där är du ju. Var har du varit?
- Jag vet. Jag blev lite distraherad. - Du har mycket att tänka på.
- Hur var din dejt med James? - Dejt?
Nej, inte en dejt -dejt. Han vill göra allt han kan.
- Ja, det är det jag är rädd för. - Alla behöver lite hjälp då och då.
Jag har till exempel betalat din del av underhållet.
Men, Fiona, det skulle du inte ha gjort.
- Jag betalar tillbaka. - Nej, tänk inte på det.
Om du vill tacka mig så kan du börja med att skicka bygglovsbrevet.
- Det finns inte på kommunens sajt än. - Jag är lite osäker på byggprojektet.
Jag har precis varit där och det är ett otroligt djurliv runt sjukhuset.
Och när skulle du berätta att det är din man som ligger bakom det hela?
Det förklarar den tomma namnlistan. Vad gjorde du där nere?
- Jag gick vilse. - Jag trodde att du blev distraherad.
Det gamla sjukhuset har dragit ner fastighetspriserna i åratal.
Jag ber bara om lite stöd från mina vänner, för visst stöttar vi varann?
- Visst. - Jag visste att du skulle förstå.
EW -MIDDAG HÄR I MORGON KLOCKAN 19!
MISS EMILY -ÄR OCH FISKAR VÄND
Okej.
Okej. Gå igenom...
Åh, herregud. Åh, jävlar.
Hejsan.
- Vad gör du? - Middag.
Okej. Så...
- Jag sätter mig här. Tack. - Jag sa sju.
Jag är hemskt ledsen. Jag fastnade i trafiken.
- Du bor tvärs över gatan. - Ja, så illa var det.
Jag vet bara att du är sen.
Jag bekräftade aldrig mitt ja, eller hur?
Varför kom du överhuvudtaget då?
Vänta lite. Nu backar vi lite. Jag har träffat dig en gång...
- Efter att ha spanat som MI5 på mig. - Jo, men jag råkade se dig där.
Och du förstår säkert varför jag kan ha tvekat lite.
Tvekat? Vad hände med trafiken?
- Kan du ge mig en chans? - Skräm inte fiskarna.
- Menar du att du fiskar vår middag? - Min middag. Bäst du sätter igång.
Jag? Ja, okej.
Har du fått en? Åh nej, har du...?
Herre min skapare! Det är en fisk.
Kära nån. Okej. Så där ja.
Vänta lite. Ska du inte kasta i fisken igen?
- Det gjorde jag precis. - Nej, nej, du kastade i en sko.
Inte enligt dem.
- Vad gör jag? - Där har du.
Så jag håller den. Jag har inte... Jag har den, jag har den.
Okej.
Ja? Så där.
Förlåt.
Wow! Vad kan jag säga? Det är...
Det här är ju helt fantastiskt.
- Har du en fungerande ugn? - Nej, den är värdelös som ugn.
Fast den är perfekt som eldstad.
Otroligt vad folk slänger. Han hjälpte mig bära hit den också.
- Det var snällt av honom. - Inte precis.
- Han visade sig vara ett arsle. - Ett arsle?
- Ja. Kom. - Va?
- Middagsdags. - Tackar.
Är jag inte som du trodde?
Kanske. Du verkar...
Säg det.
Renare.
Det var ärligt.
Renare.
Vad gör du? Vänta. Vad gör du?
- Kom, lukta. Ta en schmeck. - Jiddisch nu? Vänta, låt mig se.
- Inte illa. - Tackar.
- Fast jag kan inte placera doften. - Patchouli och dammalger.
- Verkligen? - Ja.
- Får jag fråga dig en sak? - Kan jag stoppa dig?
- Du är alltså en spion. - Jag hittade det innan vi möttes.
Jag letade efter dig, för jag var orolig.
De tog mig med garden nere.
- Vet du vad? De vill inte ha dig här. - Synd, va? De borde lära känna mig.
Du kan inte bara ignorera dem. Varför gör du inte nåt åt det här?
Vad gör du, miss Emily? Jobbar du?
- Vad menar du? Hur så? - Jag bara konverserar.
Hur fördriver du din tid? Med vilka fördriver du den?
- Med folk som du nog hade avskytt. - Avskyr du dem?
Nej, de är mina vänner. Och för ordningens skull...
Jag jobbar som volontär i en välgörenhetsbutik. Bedömer du mig?
Du ger mig inte så mycket att gå på. Du protesterar mot mobilmaster.
Du umgås med folk som du inte vill umgås med.
Förutom ett volontärjobb så arbetar du inte -
- vilket du inte verkar så stolt över.
Det är som om du är uppklädd till nåt som du antingen inte minns -
- eller aldrig riktigt har förstått.
- Jag bör nog gå nu. - Nej, jag gick för långt. Förlåt.
- Vinet var ovanligt starkt. - Nej, det är lugnt.
Alltid roligt att höra att man snubblar blint genom livet.
Att snubbla har sina fördelar. Du snubblade ju åt mitt håll.
- Tack igen. - Du tackade mig inte första gången.
Tack för första gången. Det var jättegott.
Det blir regn. Regn på The Heath är inget att leka med. Vänta lite.
Då springer jag.
Skriv på här Fiona.
Vänta lite nu.
Ja, nu vet jag. Nu vet jag. Så -en handlingsplan.
- Ser du nu vad jag menar? - Jättefin teckning.
- Tycker du att vi ska göra det? - Göra en sån här?
- Kan vi göra den nu? - Jag kan absolut hjälpa dig med det.
- Trädet i mitten lockar folk. - Ja, det är bra. Nej, vänta, titta.
RÄJA KODDAN
- Jag kan ändra det. - Menade du det där?
Nej, men jag är lite ordblind.
"Rädda"... Så där ja. Ja, det är bra.
RÄDDA KOJAN
Där är en. Den översta är klar.
Tack så mycket.
Två. Det ser bra ut.
Inte upp och ner. Runt om, så att de dras till det.
Linda runt. Genialt.
Det här är kampanjen. Om du tar det där.
Ja, twittra det nu.
Hör du. Skulle du bjuda in mig för att trampa ner hela din trädgård?
- Vi ska hjälpa dig. - Är jag månadens hjärtefråga nu?
Kom ni ingenvart med global uppvärmning?
Mark Kasdan, Hampstead och Highgate Express. Om du har ett ögonblick...
Tror du att jag består av ögonblick som jag kan dela ut som oblater?
Försvinn härifrån. Det gäller alla. Försvinn. Försvinn härifrån!
Ja?!
Jag klarar mig utan hjälp. Jag vet inte ens var idioterna kom från!
Det vet jag. Jag bad dem och...
Jag känner dig inte så bra.
Men du kan inte påstå att det var ditt första vräkningsbesked.
Och om du verkligen vill stanna här måste du kämpa för det.
Berätta om alla kamper som du har utkämpat, miss Emily. Gör det.
Alla enorma personliga risker som du har tagit för principer.
Risker som ger dig rätt att mixtra med andras liv utan deras vetskap.
Berätta om dina kamper, miss Emily. Jag är idel öra.
Vem är James?
Normalt skickar jag bara en räkning! Vi ses i kväll! James.
Äger du andelar i ett lyxhotell - och spakomplex på Lanzarote -
- som heter Villa Taj Exotica?
- Inte vad jag vet. - Det gör du. Det är subprime -andelar.
De kostar dig faktiskt pengar.
Charles, va...? Gåvan som skänker evig glädje, va?
Men vad ska jag göra? Måste jag sälja min lägenhet?
Nej, du ska bara slappna av. Det är därför jag är här.
Din lägenhet är säker. Men du drunknar i ett slukhål av skulder.
En läkarstudent har nog sparat mer, men jag kan hjälpa dig, Emily.
Ska vi inte fortsätta och angripa de här skulderna?
De flesta kan bli avskrivningar.
Vi behöver bara hitta en vänlig själ som tar på sig dem.
Jag jobbar rätt mycket åt Fionas man Rory.
Och hans företag kan nog hjälpa oss.
- Mår du bra? - Ja, jag mår fint. Det är bara...
Jag trodde inte att det skulle kräva så här mycket arbete.
Det är okej. Jag klämmer in lite betalt arbete.
Tack. Jag vet att du har fullt upp.
- Jag skulle behöva lite semester nu. - Ja, jag vet vad du menar.
- Joniska öarna lär vara perfekta nu. - Jag skulle gärna åka till Grekland.
Ser du det här lyxhotellet i det pittoreska fiskeläget?
- Fint, va? Det var inte illa. - Jag visste att du skulle gilla det.
Och, Emily... Det är helt utan förpliktelser.
Angående de där förpliktelserna... Det är jättefint, det är fantastiskt.
- Jag måste bara... - Du behöver betänketid.
Ja, det är exakt det jag behöver. Lite betänketid.
- Tänk du, så arbetar jag. - Tack.
Vad har vi där?
- Tja, bilar... - Bilar?
MIDDAG PÅ KARL'S I MORGON KVÄLL KLOCKAN 19
"Karl's"? Vad i herrans namn?
Karl Marx.
Okej.
PROLETÄRER I ALLA LÄNDER FÖRENEN EDER
Jaha...
- Det var inte avsett för dig. - Vänta. Försöker du säga nåt?
Häromdan tappade jag humöret och morrade som en rabiessjuk rottweiler.
Jag hade inte kallat det morr.
Det var mer ett slags skällande. Mer typ en sjuk flodhäst.
Okej. Förlåt mig.
Tack.
- Varför hänger du på kyrkogårdar? - Tystaste stället i stan.
Tyst här uppe, men vem vet vad som försiggår där nere?
Ja. Säkert en fest. En brakfest.
Jag tror Dante Rossetti ligger här. Han var min favorit -prerafaelit.
- Är du konstnär? - Nej, jag är ingenting.
Men jag har studerat.
Det är faktiskt inte Rossetti. Det är hans fru Elizabeth.
Kan du historien?
De förlorade ett barn i barnsäng. Hon tog livet av sig.
- Han la ett diktmanuskript i graven. - Det är så romantiskt.
Tio år senare ägde han inte ett ruttet lingon. Vad gör en fattiglapp?
- Hittar fräscha lingon? - Han fick lov att gräva upp henne.
Han ryckte loss boken ur hennes hår. Han tjänade bra på den till slut -
- men föreställ dig hennes hår som lossnar i hans händer.
Maskar som kryper ut ur hålorna där hennes blå ögon en gång blinkat.
- Vin? - Nej, jag... Nej tack.
- Jag har nog druckit för mycket. - Det sa du sist också.
- Dricker du alltid för mycket? - Nej, bara när jag dricker.
Vet du, det här är jättegott.
- Jag älskar nötterna. - Det är inga nötter i det.
Svamp, bär, bönor... Jaha, syrsorna.
- Säg att jag inte äter syrsor. - De är formellt sett gräshoppor.
Lägg av. Nej.
- Pinjekärnor. - Vad menar du?
Det är pinjekärnor, jag svär. Om inte nåt har hoppat i.
- Kan du sluta nu? - Okej.
Hur som helst...
- Får jag fråga dig en sak? - Visst.
Det är om det som hände häromdan.
De ville verkligen hjälpa dig och det vill jag också göra.
- Jag behöver ingen hjälp. - Jo då. Alla behöver hjälp.
- Jag bad inte om nån hjälp. - Vad menar du?
Jag är ingens välgörenhetsprojekt. Jag har valt att leva som jag gör.
Jag ska inte till rätten på förhör. Ingen tar mitt hem ifrån mig!
Okej, herr Ilsk. Du behöver inte väcka de döda här.
- De döda verkar vettigare för mig. - Herregud! Okej, nu räcker det.
Hur kan du tro att nån ska stå ut med allt skitprat?
Förlåt mig. Jag hade fel.
Jag vet inte.
Jag är ledsen. Det händer inte igen. Jag uppförde mig opassande.
- Vad då för förhör? - Va?
Nånstans mitt i utbrottet sa du "rätten" och "förhör".
Okej.
Ja, självklart.
"Brevon kräver att ni flyttar. Om ni inte infinner er"...
Det här är allvarligt. De ska kasta ut dig.
Och det är inte ditt problem.
Alla har problem, Donald.
Men ingen hör dig yla på världen när du sticker huvudet i sanden.
Vill du verkligen rädda ditt hem? Jag bara frågar dig.
Jag har ingen aning om var jag ska börja.
Ja, du... Du kommer att behöva en advokat.
- Hur ser jag ut? - Bra.
Okej.
Åh, gud...
Du har...
...verkligen fångat din publiks fantasi.
De får tillbaka den om jag får behålla mitt hem.
Så, Donald, när du tog...
- Finns det en annan här? - Jag tror att jag har en penna.
- Varsågod. - Tack.
- När du valde att bli hemlös... - Jag har ett hem.
- Ja, jag har sett bilderna. - Det är mycket finare på insidan.
Säkert, men Brevon International påstår att du snyltar på deras mark.
Lyssna. Jag står inte i skuld till nån. Jag är min egen.
Jag odlar min egen mat och alstrar min egen el.
Jag är i alla fall ingen snyltare. Förstår du det?
Det är ju bra och så där.
Men många hade avfärdat dig som... ja, galen.
Hellre galning än slav!
Här är det nog bäst för galningen att lämna galenskapen hemma.
Vi får inte bli arga när vi vittnar. Då faller man i ett visst fack.
Vi behöver bara bevisa att din koja har varit en bostad i minst tolv år.
Det blir inga problem. Säg 17.
- Vad? - 17 år?
Vad gör du där, Donald? Det är en mycket enkel fråga.
Varför vill du inte lämna The Heath?
Ni två måste förstå att de är vargar i sidenkostym. Ni känner dem inte.
- De känner inte mig. - Men det gör de snart.
Och dessa beslut brukar hänga på domarens omdöme.
Visa rätten den städade, kloke Donald.
Lämna bombasmerna vid dörren, för annars vinner vi aldrig.
Okej, sätt er bekvämt. Det här kommer att ta tid.
Ledsen.
Det där är min favorit. Ser du formen?
Va? Herregud. Herre...
Vänta.
Vänta nu...
FÖRSVINN
Herregud.
Jag menar... Vet du vad?
Vi kommer tillbaka och fixar det här i morgon.
Okej.
Ja... här bor jag.
Känn dig som hemma. Jag kommer strax.
Herregud.
Åh nej!
- Vad gör du här uppe? - Observerar infödingarna.
- Har du tagit de här? - Kanske.
Bra.
- Jag pysslade lite med det i college. - Du borde pyssla lite mer.
Är du säker på att du vill leva så här?
Inte precis.
Får du inredningsidéer?
Jag tänkte bara på historierna bakom alla dessa prylar.
Är det där en urna?
Ja, Mary i 3B. Det är hennes mammas.
Jag kan vända på den om du känner dig övervakad.
- Ja... Vet du, det är lustigt. - Vad?
- Det här stället passar inte dig. - Det här stället?
- Det här stället passar mig finfint. - Nej, jag menar din lägenhet.
Vet du vad det känns som? Någon annans liv. Inte ditt.
Ja. Jag har ödslat så mycket tid.
- Hurra för nystarter. - Nystarter.
- Och frukost. - Ja.
Förlåt.
- Du har en gardin på dig. - Ja. Ja, det var...
Jag frös lite grann.
- Du har nåt fuffens för dig, mamma. - Va? Hur blev min son så misstänksam?
Genom att du beter dig så misstänkt.
Herregud, jag är utsvulten!
- Jag är på väg till ett möte. - De borde ge er mat på mötena.
- Du har ignorerat mina samtal. - Du ignorerar mina.
Det är helt naturligt. Mammor ska svara, söner blir oroliga.
- Varsågod. - Du är en ängel.
- Har du några planer för fredag? - Fredag?
Fredag. Det är din födelsedag.
- Jag måste resa bort ett par där. - Oroa dig inte för nånting.
Jag är väl lite med Fiona och gänget och det blir helt okej. Vi får se.
- Jag måste till välgörenhetsbutiken. - Ja, jag måste också gå.
Jag hade hoppats att vi kunde fortsätta vårt samtal om pengar.
Sa jag inte det? Jag får faktiskt rådgivning av Fionas revisor, så...
Det är ju jättebra. Jag hoppas att han inte är för dyr.
Nej, nej, inte alls.
Jag vet inte. Jag har en känsla av att du inte berättar allt för mig.
Vad skulle jag kunna dölja?
Hejsan. Förlåt. Jag hörde dig inte komma.
Jag har lera i öronen.
Det här är min son Philip. Och det här är min...
- Alltiallo. - Ja, han är bra på allt.
Okej -och det var min stickreplik.
- Jättetrevligt att träffa dig. - Donald.
- Mamma, jag hör av mig. - Okej. Hej då.
Okej...
- Där är du ju. Hur är det med allt? - Du vet... Jag menar, som vanligt.
- Hur går det med James? - James? James, ja.
Vi behöver prata ikapp. Vi måste prata ikapp!
Hallå?
Goda nyheter. De har gett oss vårt förhörsdatum. Det är nästa måndag.
- God morgon, mrs W. - Erik?
Det gäller allas rätt till billigt boende. Jag tillhör Donalds folk.
Hörde du det? Han tillhör Donalds folk.
- Är det inte skönt att ta emot hjälp? - Han behöver hjälp.
De kan inte knäcka oss, vi blir bara mer fast beslutna att nå vårt mål.
- Är det inte från "I Am Woman"? - Kom igen. Vi har jobb att göra.
- Ja. Här är... - Tack.
Ja, just det. Förlåt.
Jag gillar den här färgen.
- Klarade ni det? Vart ska den? - Upp dit.
- Var sätter du dem? - De är jättefina. Oroa dig inte.
Just det. Bara... Så ja.
Var lägger jag repet?
- Jag håller i den. - Nej, vi lyfter den.
För du har gångjärnen...
- Det var jättetråkigt att höra. - Vill du ta en paus?
Okej. Okej, jag tar en paus.
Det är inte så dumt.
Vad pratar du om? Det är mycket bättre än förut.
Ja, du har rätt.
- Tack ska ni ha. - Ursäkta?
Va? Jag hör inte vad han säger.
- Ja, det är skumt. Jag kan inte... - Det räcker, det räcker. Tack.
Jag vet inte med dig, men jag luktar lite illa.
Vill du bada?
- Han är en bra kille. - Är han?
Jag vet. Ja, han är en bra kille.
Han är bara lite vilsen, va?
Jisses, hör på mig. Jag låter som min pappa.
- Var är du född? - Hur så?
Det är typ såna frågor som normala människor kan ställa till varandra.
Norr om Dublin.
En liten ort utanför Dublin. Irland.
Hur var det där då?
Vi hade en gård, en liten gård.
Vi hade gården tills farsan körde den i botten.
Sen dog min mamma och jag började flacka runt.
- Det tog år att komma till London. - År?
Jag tog den natursköna vägen. Marocko, Amsterdam, det vanliga.
- Något av en idiot. - Varför?
Jag flydde och fortsatte bara fly.
- Ja, och sen London. - London. Du träffade nån, va?
Valerie.
Ja, hon var äldre än jag och drev ett litet kafé i Camden Town.
Jag började jobba åt henne och hjälpte henne sen driva kaféet.
- Det ligger 3 km härifrån. - Vad hände sen då?
Vad som hände? Hon blev sjuk.
Och jag blev rädd. Och hon fattade så klart allvaret direkt.
Jag klarade inte av det. Särskilt inte när hon blev sämre -cancern.
Så... hon sa till mig att jag skulle ta en paus.
Jag visste att jag inte borde göra det, men jag flydde igen.
Vi typ... Vi visste båda vad som hände.
Och det hände.
Jag beklagar.
Jag ska laga mat åt oss i kväll. Jag gör en liten festmåltid åt oss.
Donald.
Här. Ta den.
Kom inte för sent.
- Hej! Hur är det med dig? - Bara bra.
Grattis!
Jag tror inte att hon anade oråd. - Har den äran, Emily.
Och nu, uteslutande för vårt födelsedagsbarns nöje...
Hampsteads ukuleleorkester.
Nej tack.
Tack så mycket.
- Fester behöver inte pågå så länge. - Släpp loss lite grann då och då.
- Bra gjort, herr musikman. - Äsch... Ja, ja, tack.
Hur är det med vårt födelsedagsbarn?
- Grattis, Emily. - Tack.
- Du kanske ska hålla ett litet tal. - Tal! Tal! Tal! Tal!
Tack så mycket, James. Tack.
Ja, jag bara... Tack, allihop. Ni är så...
- Ni är... - Underbara?
Ja, ni är verkligen underbara. Jag borde ha skrivit ett litet tal -
- men det är en överraskningsfest, så det hade ju inte funkat.
Jag älskar er alla och jag vet inte hur mitt liv hade sett ut utan er.
- Det här är ingen avskedsfest. - Nej, så klart inte. Inte alls...
Jag tror att det är ett bra tillfälle att göra ett litet tillkännagivande.
Jag har träffat nån.
Vänta. Tack så mycket. Tack.
James.
Jag tror att ni alla typ känner honom.
Eller känner till honom. Och han är mycket speciell.
Han har helt och hållet ändrat min syn på livet.
- Han är... - Rory?
Jag kom in nyss och såg luffaren från The Heath springa upp på vinden.
- Vinden? Herregud. - Varför stoppade inte Xavier honom?
- Xavier? Vad gör du här uppe? - Jag blev hungrig.
- Det är en inkräktare i vårt hus! - Låt oss prata om det innan ni går!
Snälla ni, vänta. Vi måste prata om det.
- Nej, jag går. - Kom, killar. - Ja, gå. - Låt dem gå.
- Det är luffaren från The Heath. - Herregud. Han har bott här.
- Vad är...? - Kära nån. Ursäkta mig.
- Ursäkta... - Nej, nej, nej. Nej, raring.
Du bara stannar precis där.
Ska du knäppa ihjäl mig?
- Du har en del att förklara, va? - Jag vill också ha en förklaring.
- Oroa dig inte för det. - Nej, Donald. Snälla, vänta.
Vad fan händer, Emily?
Inget. Det är bara... Det är bara ett missförstånd.
Jaså? Varför står ljusen där då? Det är stearin överallt.
Jag köpte dem så där. Bättre begagnade ljus i enpundsbutiken.
Sängen då? Är den också bättre begagnad?
Gud, det är som en smutsig sexlya.
- Var är min mammas aska? - Okej... För guds skull, alltså.
Ja, du kom på oss. Vi strödde ut din mors aska i hela vårt kärleksnäste.
Och vi har pippat som galna kaniner i varenda tänkbart skrymsle.
Där i den gamla kaminen och i Renfrews gummiflotte.
Och glöm inte dr Patels antika tandläkarstolar.
Och allt före lunch! Okej? Och jag är ledsen, verkligen...
Men jag måste gå.
Donald?
Donald, vänta. Snälla du.
Donald.
Bara prata med mig, okej?
- Pratar du med mig? - Ukulele -Tom letar nog efter dig.
James. Jag uppmuntrade honom. Det gjorde jag, jag vet.
Han har gjort min bokföring och... Du förstår, jag, Donald...
Jag är i stor knipa. Jag har enorma ekonomiska problem.
Och James hjälpte mig för han trodde att han skulle få nåt i gengäld.
Och jag var inte modig nog att göra klart för honom att han inte får det.
Det kommer han inte att få. Jag tror att han vet det nu.
Jag hade nästan kunnat godta det om du inte verkat skämmas så där uppe.
Jag skämdes.
Jag skämdes för mig själv och det är sant. Och vet du vad mer?
Jag skämdes så över vad...
...du skulle tro om mig, vet du.
Vem jag är och vad jag har blivit.
Varför sa du inte att det var din födelsedag?
Din mupp.
Donald, hur mår du i dag?
Är det i dag, tror du, Donald? Är det i dag du förlorar ditt hem?
Donald! Ge oss ett leende, store man!
Då så. Ska vi ta och börja nu?
Vad gjorde mr Horner sen?
Han lindade vräkningsbeskedet runt en palsternacka och gav mig den.
- Tog ni emot den? - Protest!
- Jag tog inte emot palsternackan. - Det var en morot.
Snälla ni. Nu räcker det.
Mrs Neal, ni tillhör en av Hampsteads ledande naturvårdsgrupper...
Hur länge har mr Homer bott på Hampstead Heath?
- Vad jag vet så kom han nyligen. - Nyligen?
Betyder det mer eller mindre än tolv år?
- Definitivt mindre. - Inget mer.
En gång till för att göra det helt klart.
Före Brevons ansträngningar under hela tiden som ni har bott på marken -
- har någon någonsin kontaktat er och bett er att flytta?
- Nej. - Tack. - Det var allt jag hade.
Med den lägsta kommunalskatten hade ni fått betala runt 15000 pund -
- under dessa 17 år om ni lagligen hade ägt en fastighet? Inte sant?
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Jag betalar för mina tjänster.
Sophämtning, skola och för drift och underhåll av Hampstead Heath.
Kan ni säga det samma?
Mr Horner?
Mr Horner har visst svårt att komma ihåg hur han bidrar till samhället...
Nej, jag bidrar inte till samhället och jag kör inte bil.
Och hur är det relevant?
Det betyder att jag inte sprutar ut 270 kilo koldioxid i luften per år.
Jag odlar all min mat, så jag bidrar inte -
- till de 7 miljoner ton mat -och förpackningssopor -
- som kostar vårt vackra land över 5 miljarder pund om året.
Ska jag fortsätta? Det kan jag.
Men om det är samhället som ni oroar er för, mr Crowley -
- slår jag vad om att ni kostar det förbaskat mycket mer än jag gör.
Snälla ni, låt bli med det där. Detta är inte "Britain's Got Talent".
Tack. Vi håller oss till saken, som är att en hemlös man...
Jag är inte hemlös. Jag har ett hem som jag byggde för 17 år sen.
Av återanvända prylar och med min fantasi. Av ingenting.
Kan ni bevisa det? Det är obekräftat. Det finns inga papper, inga vittnen.
Jag har inga vittnen, för jag gör allt för att inte synas.
I alla dessa år har jag sett livet utvecklas runt mig.
Jag har tillbringat tusentals eftermiddagar på Parliament Hill -
- och sett familjer flyga drakar så spektakulära att man blir yr -
- och sett samma familjer växa upp, flytta och göra plats för nya.
Och jag har inte stört någon.
Mitt sätt att leva kan te sig annorlunda för många människor.
Hur jag lever mitt liv... Folk får tro vad de vill.
Jag bryr mig bara om mitt hem.
Det är där jag har bott i 17 år nu. Det är ett hem.
Det är mitt hem. Där hör jag hemma.
Och i det avseendet skiljer jag mig inte från nån av er.
Var vänlig och gå och sätt er.
Tack för er uppriktighet, mr Horner. Man hör att era ord är uppriktiga.
Men uppriktiga ord kan inte ersätta skriftliga bevis.
Ni förstår dilemmat.
Denna långa dag är snart slut.
Vi bryter för i dag och fortsätter i morgon prick klockan nio. Tack.
Jag klantade till det.
- Vi har inte tid för självömkan här. - Jag säger bara som det är.
- Om du vill må bättre kan du gå hem. - Vad är det för fel på dig?
När nån kränkt eller sårat dig blåser du upp dig som ett mjäkigt piggsvin.
Ett mjäkigt piggsvin?
- Det var jättebra. Helt lysande. - Sluta nu, snälla.
- Ett mjäkigt piggsvin... - Jag fryser här.
Donald.
- Ugnen. - Vad är det med den?
Sa du inte att nån hjälpte dig att få hit den? Minns du det?
Du kallade honom för "arsle".
- Han kunde inte slå i en spik rakt. - Förstår du inte?
Arslet kan vittna om att han var här för 17 år sen och byggde stugan.
- Det är inget bevis. - Bättre än inget. Ta oss till honom.
Här?
- Du... Jag kommer ihåg dig. - Det är han.
Så lät det. När jag tittade ut genom fönstret igen så stod han kvar där.
- Då menar ni...? - Det där kräket.
- Om vi bara kunde... - Vad hände sen?
Jag såg honom kämpa med en massa Ikea -skräp som jag hade kastat.
Så jag körde honom och skräpet till platsen -
- där han byggde en liten stuga ute på Hampstead Heath.
Jag hjälpte honom ett par timmar, men sen började han klaga på mig.
Jag satte brädorna snett och det var ojämnt -
- och jag använde fel spik. Men jag kan mina spikar, tack!
Och då hände det. Jag blev så arg att jag blev helt distraherad -
- och så slog jag en spik rakt genom mitt vänstra långfinger.
Väldigt tråkigt att höra. Mr Fife, ni körde mr Horner till platsen...
- Kan ni säga exakt var det var? - Sjukhuset vid West Heath Road.
Jag hittade knappt ut därifrån när jag blödde och allt.
- Tack. - Det var allt jag hade.
Mr Fife, ni kan nog förstå om vi har lite svårt att acceptera -
- varför en man som ni mitt i natten skulle lämna sin trygga lägenhet -
- och anstränga sig så för att hjälpa en okänd luffare... hemlös person.
En man som ni aldrig hade träffat förut.
- Ni förstår våra tvivel, inte sant? - Visst, det förstår jag absolut.
- Tack. För... - Men jag var en gång hemlös själv.
Förlåt?
Nästan ett år på gatorna. Därför gjorde jag det jag gjorde.
Ordförande, det är en rar historia och vissa delar av det kan vara sant.
Men som ni själv sa i går så är det inte skriftligt bevis.
- Och det är det som rätten kräver. - Menar ni det här?
Jag fick köra till akuten. Jag fick inte ut spikjäveln.
Den hade gått igenom en sena och skrapat emot -
- det de kallade det proximala benet.
- Det var en enda röra. - Får jag, mr Fife...?
Tack.
"För byggskada uppkommen under utförande av frivilligarbete."
Daterat kl. 03.35, den 13 oktober...
...1999.
Inget mer, ordförande.
Medgivande har aldrig getts av någon ägare av marken.
Mr Horner, även om ni har utövat mycket exklusiv handgriplig kontroll -
- över marken ifråga, så hade ni ingen juridisk rätt till den.
Fast å andra sidan, samtidigt som mr Fifes sjukintyg -
- knappast är ett ovedersägligt bevis -
- är det tillsammans med hans målande vittnesmål mycket övertygande.
Det är min uppfattning att mr Fife sa sanningen.
Mr Horner, jag är övertygad om -
- att ni uppfyller kraven för originärt fång.
Förlåt, ursäkta. Menar ni att jag kan stanna?
Ni avgör själv om ni vill stanna -
- men rätten är beredd att ge er äganderätt till marken ifråga.
Lantmäteriet kommer att underrättas om att ni är ensam ägare.
Donald, hur tror du att ditt liv förändras?
Jag har inte för avsikt att ändra på nånting.
Det där var Donald Horner, miljonär över en natt.
Man kan bara undra var han ska fira i kväll.
Donald, kan vi prata lite?
Jag är inte helt säker på vad våra planer är.
För i kväll?
Nej. För oss.
- Har du inte roligt? - Jo, absolut. Det är jätteroligt.
- Men jag blir inte direkt yngre. - Du ser jättebra ut.
Jag förväntade mig att vi skulle gå vidare från dessa omständigheter.
Jag skulle kanske ha underrättats om dina förväntningar.
Det stod kanske inte klart för mig före förhöret.
För ett par där sen fick jag ett rekommenderat brev från banken -
- och jag har inga fler knep.
Om jag inte säljer min lägenhet nu får jag äta frukost med kronofogden.
Okej, sälj din lägenhet då och betala din skuld och flytta hit.
- Nästa kapitel i sagan. - Men det här är ingen saga. Nej.
Det här är det verkliga livet, vårt liv.
Vi kan inte bo här för evigt.
Lyssna på mig. Låt oss hitta vårt eget ställe tillsammans.
För vad?
Om jag säljer min lägenhet och betalar min skuld -
- så har jag råd att slå mig ner nånstans.
Kanske ett litet hus utanför London.
Så du vill att jag ska sälja?
Jag vill inte ha dina pengar. Jag vill bara ha dig.
Du sa att du hade problem, inte att det var så illa.
Antyder du att jag planerade allt?
Nej. Jag är säker på att jag började som ett ädelt välgörenhetsprojekt -
- så att ni fick känna er goda. Sen kanske du såg andra möjligheter.
- Det tror du väl inte på riktigt? - Jag vet bara att jag inte flyttar.
Vi kan inte överleva här, inte här.
Det slutar aldrig. Hela världen vill att jag ska förändras. Nu du också.
Så himla bra. Är indignation ditt helgarderingssvar på allt?
- Så förlora allt för att rädda dig? - Nej.
Du ska vinna allt genom att ha mig.
Jag ber dig, jag bönfaller dig.
Ta mig med storm och ta med mig till vårt eget hem.
Jag har ett hem.
Du har ett fängelse här, Donald. När ska du sluta straffa dig själv?
Jag tror att du ska gå.
Snälla, gör inte det här.
Jag tror att du ska gå.
Nu kommer vi till objekt 52.
En jaktkikare från 1934 av märket Barr och Stroud.
En mycket älskad släktklenod. Vem kan börja på 200 pund?
Tack, frun. 225? 225. 250?
Tack, herrn. 250.
275? Tack, frun. 275.
Hej.
Jag tror att det är allt som jag är skyldig dig.
Jaha.
Och jag måste väl bara förlåta dig nu, antar jag?
Nej, du ska bara ta emot checken.
Rory hade mördat mig om han visste att vi pratade.
Du kanske ska lägga lite av pengarna på terapi.
- Förlåt? - Jag bara säger det.
Det låter väldigt osunt att leva så hårt styrd av någon.
Vad gör lilla Emily? Packar och flyr? Är det vad du väljer att göra?
Man kan också säga att jag väljer att inte längre leva en lögn.
- Du kanske skulle prova det. - Låt oss sluta med det här, snälla.
Jag saknar min vän. Så... vapenvila?
Vi var aldrig riktigt vänner, va?
Jag var bara ditt projekt, ditt udda amerikanska projekt.
- Hur ska du ens klara dig själv? - Jag har absolut ingen aning.
Men det ska bli roligt att ta reda på det.
Ja...
Kan du säga mig en sak, Fiona?
Visste du att Charles var otrogen?
Jaha... Ja du, jag måste gå.
Emily, Emily...
- Ja? - Du är mycket modigare än jag.
Det tvivlar jag på.
Förlåt! Förlåt att jag är sen.
- Åh, jösses. - Är du klar?
Eiffeltornet lyste grönt i går på ettårsdagen av klimatavtalet.
Och till övriga nyheter: Donald "Tramp" Horner, en hemlös miljonär -
- har sålt sin Hampstead Heath -koja värd nästan 4 miljoner pund.
Allt handlar ju om läget.
Horner har med en 20 år yngre kvinna åkt till södra Frankrike.
Och så vädret. Se upp...
Kan du flytta på dig?
Nej! Claude, kom hit. Det är okej.
Nej, nej, nej. Claude.
Snälla, stanna. Stanna, Claude!
Kom hit. Claude...
Är den här din?
- Bara... Tack. - Emily. Emily, vänta.
Jag trodde att du var i Frankrike med nån kvinna.
Det kanske jag var.
Eller så planterade nån ett rykte för att media inte skulle hitta honom.
- Så du har inte sålt? - Det var mer ett byte.
Jag gav marken till Hampstead Heath och de gav mig den gamla pråmen.
Hampstead Heath växer, folket vinner, alla är glada.
- Till och med du? - Till och med jag.
Åh nej.
- Det är din koja, va? - Jag sa att jag aldrig lämnar den.
Varför är du här?
Jag glömde säga en sak till dig.
Jag älskar dig.
Varför lät du mig gå?
Det har jag frågat mig själv varje dag sen du gick din väg.
- Fin liten koja du har där. - Det är ingen koja, utan en stuga.
- Men det här är en koja. - Det är sant. Och ett fint hem.
Ledsen, men jag har ett hem som i regel stannar på samma ställe.
Kom du verkligen ända ut hit för att ha samma gamla diskussion?
Det gjorde jag, ja.
Bra.
- Kallade du hönan för Claude? - Ja, jag kallade honom Claude.
Det är en höna, en hona.
- Är det en hona? - Claudette.
Inspirerad av Henry "Harry" Hallowes som levde som han ville.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017.
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB